Екатерина Ненчева
Привечер в тихий щепот на зефира…

chitanka.info

Привечер в тихий щепот на зефира

все твоят сребрен глас шепти:

докосне ли сърце ми — то замира…

и в отзвук тъжна струна затрепти.

И тоз напев разнесен в тишината —

далеч замира… без ответ…

Уви! И в скръб примира ми душата —

и чувствам чужд за мене целий свет!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.